SCHWEIZ
Nu er han her.
De ligner dannede mænd med god smag.
Jeg har nogle sjældne førsteudgaver.
Han generer os ikke. Jeg er interesseret i hans bøger.
En lys øl.
Det er Wilhelm Shakespeares samlede værker.
- Det er en tysk forfatter. - Heil, Hitler.
Det bliver i nat. Dr. Tobel skal være over grænsen før daggry.
Vi må ikke bryde ind hos ham. Han har ikke været ude i flere uger.
Føreren vil ikke have vrøvl med Schweiz. Vi må være forsigtige.
Hvordan får vi ham ud?
Føreren vil have fat i Tobels bombesigte, så der må være en udvej.
Dr. Tobel er interesseret i videnskabelige værker.
Han har set mine falske papirer og tror, jeg er fra Luzern.
Det er alt for lidt. Jeg kan umuligt sælge sådan en bog til den pris.
Jeg vil lokke dr. Tobel til at besøge min butik.
Er De interesseret i denne bog? Nogle sjældne Bismarck-skrifter.
Jeg har fået en melding fra Berlin.
De engelske Schweinhunde vil prøve at bortføre dr. Tobel.
De sender en dum amatørdetektiv ved navn Holmes eller lignende.
- Han slipper ikke ud af landet i live. - Få mig smidt ud herfra.
Kig efter mit signal i dr. Tobels vindue.
- De lovede at købe en bog. - Nej.
- Lad være med at plage os. - De er ikke særlig billige.
Fransk! Engelsk! Jeg hader de sprog.
Rolig, min gode Braun. Snart er der kun ét sprog.
Godaften, dr. Tobel. Jeg har nogle interessante videnskabelige værker.
- Jeg tænkte, De gerne ville se dem. - Kom indenfor.
Han går ind i huset. Hent bilen og lad motoren gå.
Hr. X skaffer Føreren bombesigtet, mens denne Holmes drikker te.
Farvel.
Hvad laver De?
Jeg er blevet overvåget i månedsvis. Jeg er ingen kujon, mr. Holmes.
De planlægger at føre Dem over grænsen til Tyskland i nat.
Hvorfor venter vi så her som rotter i en fælde?
Ikke alene slipper vi ud af fælden. Vi tager også osten med.
Hvordan?
De fire dele af bombesigtet kan ligge i disse tykke bøger.
Det bød mig imod at udhule et helt Charles Dickens-sæt.
De kan ikke gemme mig i en hul bog.
Min gode ven dr. Watson kunne have forklaret Dem -
- at mine forberedelser aldrig er sjuskede.
- Stefan! Erich! - Det er mine tjenere.
I aften har de nye roller: Dr. Tobel og vores gamle ven boghandleren.
- Hvor enkelt! - Det åbenbare virker altid enkelt.
Rygsækken, Stefan.
Stefan og Erich er nogle fine lokkeduer.
- Er Gestapo blevet snydt? - Fuldstændig.
- De bliver lokket hen i nabogaden. - Men hvad med Stefan og Erich?
Bare rolig. Det har jeg ordnet.
Der er klar bane. Hurtigt.
- Tager De nazisternes bil? - Man tager det, der er nærmest.
- De tror altså, at De er boghandler. - Det er godt at kunne sine klassikere.
Hvordan kommer vi over grænsen og gennem Frankrig?
Et britisk RAF-fly venter på os på et hemmeligt sted.
- Hvornår er vi i London? - Snart. Vi flyver over Dover nu.
Tak.
De må vænne Dem til mørklægningen, dr. Tobel.
Dr. Watsons. Et frygteligt rodehoved.
- Hvad gør vi med dem? - Et meget elementært problem.
Vil De gemme dem her?
Jeg har altid troet på den teori, som blev udformet af Edgar Allen Poe:
Det bedste gemmested er et, som alle kan se.
I Poes fortælling "The Purloined Letter"...
...lå brevet, det handlede om, frit fremme.
Hænderne op, d'herrer!
Scotland Yard, hurtigt!
- Bevar mig vel! - Godaften, mrs. Hudson.
Det er jo mr. Holmes.
- Holmes! - Godt at se Dem, Watson. Telefonen.
Hvem skal De tale med? Nå ja, Scotland Yard.
Der er sket en misforståelse. Det kan jo ske for enhver.
Hvad? Ellers var De arbejdsløs.
Dr. Tobel, det er min ven, kollega og vagthund, dr. Watson.
Vi kommer lige fra Zürich. Læg bare den der væk, Watson.
Dr. Tobel, som fik Massingham-prisen i fysik i 1939?
Der er kun én dr. Tobel.
Uden mr. Holmes var der slet ingen.
- Boede De ikke i Amerika? - Jeg har arbejdet i Schweiz i to år.
- Holmes fik Dem ud? - I sidste øjeblik.
Intet blev overset. Han havde forudset og ordnet alt.
- Det var storslået. - Der var visse udfordringer.
- Ønsker De noget, mr. Holmes? - Nej, gå De bare i seng.
De gav mig en slem forskrækkelse. Godnat, sir.
Ikke sært, jeg var på vagt. Han lignede en gademusikant.
Hvor var Deres violin, Holmes? Forklædning er noget pjat.
Det var nødvendigt. Vi havde Gestapo i hælene.
Det er Sherlock Holmes. Giv mig sir Reginald Bailey.
Ham, der spillede rugby for Blackheath?
Hallo, sir Reginald. Det er Holmes. Ja, fra Baker Street.
Dr. Tobel er her hos mig.
Tak.
Så ses vi om en halv time.
Jeg aftaler med sir Reginald, at afprøvningen udføres i morgen.
Kun ministre og flyeksperter bør være til stede.
Giv dr. Tobel noget at sove på. Han har en lang dag foran sig i morgen.
Han kan sove i mit værelse. Jeg holder vagt, til De er tilbage.
Nu er jeg da i sikkerhed.
I sikkerhed? Der tager De fejl.
Alt afhænger af Deres sikkerhed. Det ved fjenden også. Godnat.
Vær årvågen, Watson.
Nu kan De sove gennem et bombeangreb.
Begynd hellere nu, hvis De skal nå at få benklæderne af.
Jeg sætter mig her og holder vagt. Kald, hvis De bliver urolig.
- Godnat, doktor. - Godnat, doktor.
Vi sagde det samme samtidig. "Godnat, doktor."
Hvad er nu det?
Rodehoved, Holmes.
Hallo? Ja, jeg kom for en time siden. Jeg må se dig med det samme.
Nej, jeg kan ikke forklare det nu.
Den er fem minutter over tolv. Jeg tager af sted omgående. Farvel.
Det er uhyre vigtigt for os.
Vi ved mere om bombesigtet efter demonstrationen.
Krigsministeriet kender værdien af det. Det gør nazisterne også.
Hvis De lader Scotland Yard passe på dr. Tobel...
Det bliver ikke nødvendigt. Jeg bringer ham selv til Salisbury Plain -
- i god tid før demonstrationen. Godnat, sir Reginald.
Charlotte Eberli, lejlighed B.
Godt. Hav bilen klar. Jeg venter her, til han kommer ud.
Er det det, man kalder kruseduller?
Det er mere alvorligt, end du aner, Charlotte.
Udmærket.
- Mere kaffe? - Nej tak, kære. Jeg må tilbage.
Vi har været skilt ad så længe. Det må ikke ske igen.
Jeg vil arbejde sammen med dig og vide, hvor du er.
Hvis du kendte grunden til mit ophold i London, var du dødsdømt.
- Jeg vil dele farerne med dig. - Der er én ting, du kan gøre.
Pas på den kuvert. Hvis der sker mig noget, så giv den til Sherlock Holmes.
Sherlock Holmes. Jeg håber, jeg aldrig får brug for det.
Hjælp!
- Han slap væk. Går det? - Ja, det tror jeg.
- Det må have været en tyv. - De trives under mørklægningen.
Vi må hellere kigge på det sår. Støt Dem til mig.
Watson! Vågn op. Hvor er Tobel? Han er væk!
- Umuligt. Han sover i min seng. - Hvis der er sket ham noget...
- Tobel! Er alt vel? - Det er ingenting.
- Sæt Dem ned. - Lad os se.
Var det politilægen, som syede Dem?
- De blev vist overfaldet. - Tydeligvis.
- Var det kvinden, der lagde fælden? - Hvilken kvinde?
Blond, 1,75, fyldige læber, kærlig. De har kendt hende længe.
Overfaldet skete, efter at De havde set hende.
Pudderet på frakken afslører højden og følelserne.
De omfavnede hende, før De gik. Det er tydeligt for et trænet øje.
Kan overfaldet ikke være sket på vej dertil?
Slaget har fjernet noget af pudderet, så overfaldet er sket bagefter.
- De fyldige læber, var de et gæt? - Jeg gætter aldrig.
De tørrede læbestift af ansigtet med dette lommetørklæde.
- Mængden tilsiger fyldige læber. - Og det blonde hår?
- Bevar mig vel. - Godt, De er på min side.
De må ophøre med at snige Dem ud, mens livvagten sover i tjenesten.
- Det skal ikke gentage sig. Jeg sad... - Det er i orden.
Kan De beskrive overfaldsmanden?
Jeg så ham ikke. En stor skikkelse kom imod mig i mørket.
Jeg mærkede et slag i hovedet og et greb om halsen.
De må have bemærket noget. Den mindste detalje kan sige alt.
Vent lidt... Der var én ting...
Lange fingre omkring halsen... Som stål.
Og så en lugt. En tung lugt, som af medicin.
- Opium? - Nemlig. Nu er jeg sikker.
Lad os prøve at få lidt søvn.
Afprøvningen finder sted i morgen ved Salisbury.
Dr. Tobels opfindelse benytter sig af tre akustiske stråler. Er det rigtigt?
Der er han.
Nu er vi på kursen.
- Nå, mine herrer? - Det ville sænke ethvert skib.
Det kan skyldes en dygtig pilot og held.
- Jeg vil gerne se en gentagelse. - Det vil jeg også.
De beder Dem prøve igen.
Han er ved at gå i stilling.
Nu er vi på kursen.
Nå, hvad siger De så?
- Fantastisk. - Det er en revolution.
- Inspektør Lestrade. - Ja, sir Reginald?
Jeg håber, Scotland Yard passer godt på dr. Tobel og hans udstyr.
Der er to civile betjente i bilen og fire i bilen bagved.
Godt. Jeg skal tale med ham på mit kontor, når han er landet.
- Her er han, d'herrer. - Tillykke.
Fantastisk opvisning.
Det var fantastisk, dr. Tobel.
- Forholdene var ideelle. - Jeg troede knap mine egne øjne.
Nu er han heldigvis i sikkerhed, Holmes.
- Har De taget apparatet med? - Nej, sir Reginald.
Hvorfor ikke? Det skal låses forsvarligt inde, indtil vi sætter det i produktion.
Jeg har selv skaffet et lille kontor. Jeg vil selv lede fremstillingen.
Jamen De tilbød vores regering det. Det var mr. Holmes' udgangspunkt.
Tilbuddet står ved magt, men ingen andre må vide noget.
Jeg har lagt en sindrig plan for at beskytte min opfindelse.
- Hvis De tror... - Jeg ombestemmer mig ikke.
Jeg tager sagen i egne hænder.
- Hvad agter De at gøre, dr. Tobel? - Jeg kan ikke afsløre detaljerne nu.
- Er det nu klogt? - Jeg kan ikke ændre den beslutning.
Jeg vil arbejde på egen hånd.
- Kan De ikke overtale ham, Holmes? - Sæt, der sker Dem noget.
Hvis Holmes har ret i sin mistanke...
Det er ikke til debat. Jeg har besluttet mig.
Scotland Yard vil fordoble, nej, firdoble antallet af vagter.
Det er netop det, jeg vil undgå. Det vil kun tiltrække opmærksomhed.
Farvel, d'herrer.
- Jeg lader ham bevogte døgnet rundt. - Nej, vi må ikke støde dr. Tobel.
Som schweizisk statsborger behøver han ikke give os opfindelsen.
Vi må gøre, hvad han forlanger. Mener De ikke det, Holmes?
Jeg fortsætter med sagen. Hvis Lestrade da ikke protesterer.
Slet ikke. Vi er glade for at have Dem i nærheden.
Læg bare den væk.
Hoffner, De får den, fordi De er schweizer -
- og fordi jeg ved, De er dygtig.
Mine opfindelse er delt i fire dele. Hver del er ubrugelig uden de andre.
- Har De afleveret de tre andre? - Ja, og kun jeg ved til hvem.
- De kender end ikke hinanden. - Jeg forstår.
Det er let at fremstille denne del i det antal, De ønsker.
Jeg vidste, jeg kunne stole på Dem. De hører fra mig, når alt er på plads.
Bagdøren, tak, professor Hoffner.
Au revoir.
Hallo? Ja, Lestrade.
Jaså.
- Udmærket. - Hvad er det?
Præcis, som jeg frygtede. Tobel er forsvundet.
- Væk. - Det var det, jeg frygtede.
- Hvor længe har han været væk? - Siden han forlod Deres kontor i går.
Havde De givet mig denne adresse, havde jeg sparet en masse tid.
Tom! Bombesigtet er væk. Hvorfor gjorde De ikke noget for at hindre det?
- Stol De trygt på Holmes. - Guderne må vide, hvor Tobel er.
Det har man for at lytte til det vås.
Han sendte Lestrades folk bort, så han var ubevogtet.
Falder opfindelsen i tyske hænder, er det en katastrofe for England.
- Julepapir? Han har været i god tid. - Ja, besynderligt.
Kan De mærke det, Holmes? Duften af parfume.
Jeg bemærkede det straks.
Claire de Lune. Sjælden og bekostelig.
- Den kvinde igen. - Utvivlsomt.
- Lad mig få inspektør Lestrade, tak. - Han plejer ikke at ringe efter hjælp.
Efterforskningen er kun lige begyndt.
Lestrade, tjek en opringning til mit privatnummer i Baker Street -
- omkring midnat, den nat, dr. Tobel kom til London.
- De tror, han er sat til vægs? - Ja? Øjeblik.
Charlotte Eberli.
St. George Street 34, lejlighed B.
Glimrende. Tak.
- Hvor er dr. Tobel? - Det kan jeg ikke fortælle Dem.
- Vil De ikke? - Jeg ved det ikke.
- Hvor mange julegaver gav De ham? - Fem.
Han skilte bombesigtet ad og pakkede det ned i fire af æskerne.
- Er det rigtigt? - Undskyld.
Hallo? Ja.
De taler med miss. Eberli.
Nogen må have stjålet den.
Ved Richmond ringvej? Jeg skal nok få den fjernet.
Ja, med det samme.
Nu kan jeg sige det, som det er. Dr. Tobel er forsvundet.
De har fundet vraget af min bil. Jeg lånte ham den i går.
- Hvad skulle han? - Det ville han ikke sige.
Men hvis der skete ham noget, skulle jeg give Dem det her.
- Så må han have ventet noget. - Ja.
- Kuverten har været åbnet. - Umuligt. Jeg har haft den hele tiden.
"Så mødes vi atter, mr. Holmes!"
Det er hverken samme besked eller samme papir.
- Jeg så nogle små figurer. - Hvilke figurer?
- Det lignede dansende mænd. - Dansende mænd? Besynderligt.
Hvem har været i lejligheden, siden De fik kuverten?
- Ingen. Jeg har ikke haft gæster. - Tænk Dem om. Måske en sælger?
- Nej. Jo, en i nogle få minutter. - Hvem var det?
Han skulle reparere en lyskontakt. Han kunne umuligt...
- Sendte De bud efter ham? - Nej.
Lyset gik, og han bankede på og sagde, viceværten havde sendt ham.
Det var den der.
Han var højst alene i fem minutter. Og bagefter virkede lyset.
Den har ikke været rørt. Der er stadig maling på skruehovederne.
Han slukkede på hovedafbryderen, foregav at arbejde -
- og slog så hovedafbryderen til igen.
- Jamen... - Så De hans ansigt?
Nej, han vendte ansigtet bort.
Men han var stor. Tunge øjenlåg med en tynd hinde over pupillerne.
Nu husker jeg det. Han havde slangeøjne.
Dr. Tobel holdes fanget af en af historiens største forbrydere.
Der er ingen tid at spilde. Farvel, miss. Eberli.
Farvel.
- Hvorfor må jeg ikke komme med? - De har Deres egen opgave.
Give en besked til Lestrade, mens De leder...
Det er ham, der skal finde mig -
- i skikkelse af en sømand og gammel kumpan, som sidder i fængsel.
- Efter alle disse år... - Tag ikke fejl, Watson:
Det er ikke en duel på intellekt med en ond Gestapo-morder.
Det er vores største problem. Englands skæbne står på spil.
- Og fjenden er professor Moriarty. - Vi må besejre ham.
Når han er bag tremmer -
- vil jeg kalde mine memoirer om dette for "Moriartys endeligt".
Glimrende titel, Watson, men...
Vi må sørge for, at det ikke bliver Moriarty, der kan skrive memoirer.
Rumsing!
- Hvem kender Rumsing? - Det gør jeg.
- Du har været i spjældet. - Hvor ved du det fra?
Det hørte jeg fra krapylet, der lod dig tage skraldet.
- Du ved, hvem jeg mener. - Ja. Jeg slår ham ihjel!
- Er han ti pund værd? - Ved du, hvor han bor?
- Ja, for ti pund. - Jeg har to.
Farveller.
- Fem. - Ti eller ingenting, din løgnhals!
Det er ikke mange penge for den viden, du vil have.
Du er god til at købslå.
- Det er fint. - Nå?
Kender du Angel's Court? Gå gennem gyden til Bradys tømrerværksted.
Han kan fortælle dig, hvor krapylet er.
- Du går med. - Mig?
- Hvis du lyver... - Jeg skal nok gå med. Rolig.
Følg med.
- Jeg har ikke fået mad i to dage. - Væk!
- Hvem er det? - Træben.
- Hvem er det? - Han betaler godt for oplysninger.
- Hvad vil han vide? - Han gav mig fem pund.
Jeg skulle føre ham til nogen, der kender en vis persons tilholdssted.
- Sig det, eller I er begge døde. - Det koster en femmer til.
- Fem pund til? Betal ham. - Mig?
Kom så!
- Betal ham. - Ja, ja.
Her kommer det. Fyren er fiskefoder på havets bund.
Han er død som en sild. Var det ikke en femmer værd?
- Han lever. - Han har været død i mange år.
Du lyver!
Rolig, Jack Brady. De tager fejl, og Sherlock Holmes har ret.
- Godaften, professor Moriarty. - Velkommen.
Mine mænd fører alle, som spørger, hertil. De købslår, mens jeg ser på.
Beundringsværdig forklædning. Den snød dem, men ikke mig.
Det var heller ikke meningen. Den skulle bare føre mig til Dem.
Som i de gode gamle dage. En kamp mellem overlegne intellekter.
Jeg har ventet Dem, siden jeg stak af med dr. Tobel.
- Og hans kode. - Åh ja. Og hans kode.
Selv om doktoren og koden vil være indbringende -
- er mit vigtigste motiv dog at få lov at dyste mod Dem igen.
Moriarty, der er ikke tale om en simpel forbrydelse.
- De tvinger fædrelandet i knæ. - Det bekymrer mig ikke synderligt.
Dette vil indbringe mere end alle tidligere projekter til sammen.
- De afslår altså? - Så afgjort.
Jeg agter at sikre mig, at planen lykkes, ved at likvidere Dem i aften.
Er det ikke sådan, amerikanerne siger?
De er den eneste, som er intelligent nok til at kunne stoppe mig.
En revolver. Hold op.
Det er ikke en mesterforbryder værdig. De ligner en havnerotte.
Troede De, jeg ville skyde Dem? Uha da, nej.
Den skal blot forhindre grimme scener. Jeg har forberedt Deres ankomst.
Bedste mr. Holmes, disse skuffer kan fjernes.
De kommer til at ligge lidt ubekvemt i denne skibskistes falske bund.
Min sømandsven Jack Brady er på vej til søs.
Når han er ude af syne, skubber han kisten over bord.
Bind ham.
Den gode Watson kan give det hele titlen "Sherlock Holmes' endeligt".
Det vil skuffe ham. Han ville kalde det "Professor Moriartys endeligt".
- Fart på! - Javel.
Fortrinlig mand, Sherlock Holmes. Synd og skam, han var hæderlig.
Den halte mand fører mr. Holmes til tømrerværkstedet.
Han banker på, en mand kommer ud, og de går ind.
- Tak, George. Vi overtager vagten. - Godnat, dr. Watson.
Hvad vil mr. Holmes opnå?
Han vil have Moriarty til at flytte Tobel.
Moriarty er død.
- Pas på! - Herover.
- Øjeblik. Hvad er det? - Hvem spørger?
- Scotland Yard. - Nu skal jeg vise Dem mine papirer.
Jack Brady, skibstømrer. Jeg sejler i aften i en konvoj. Til ukendt havn.
- Han hjælper mig med kisten. - Få ham til at åbne den, Lestrade.
Godt. Se selv.
Det er bare et par sømænd. De kan fortsætte.
Tak.
Kom. Stille og roligt.
Godnat, d'herrer.
- Jeg sagde jo, det var noget vås. - Den tingest må veje et ton.
- Ja, lidt værktøj er ikke så tungt. - Vi kiggede jo ned i den.
Måske har den falsk bund. Stands! Stands, eller jeg skyder.
- Du milde, Holmes! - Det var som...
- Er De kommet noget til? - Nej.
Behøvede De at råbe af dem? Jeg slog hovedet.
- Moriarty ville være henrykt. - Er han i live?
- Ja, og han har koden. De er væk. - Hvad vil De gøre?
Først skal sminken fjernes, og så skal jeg tale med miss. Eberli.
Jeg må finde ud af, hvad dr. Tobels besked er. Kom.
Jeg fik kun et kort glimt af beskeden.
Sad han der?
Han sad i sofaen og skrev, men forseglede kuverten her.
- Brugte han pen og blæk? - Nej, blyant. Den her.
Brugte han denne blok? Er den blevet brugt siden?
- De må være her. - Hvad, mr. Holmes?
Blyanten er hård nok til at lave mærker i papirets fibre.
Lige nu er aftrykkene usynlige.
Hvis vi dypper papiret i en saltopløsning, tørrer det -
- og fotograferer det i ultraviolet lys -
- vil de ødelagte fibre have opsuget mindre af opløsningen end resten.
Sluk lyset, Watson.
Vi lægger lysbilledet i fremviseren og tænder.
De ødelagte fibre fremstår mørkere og er derfor synlige.
Fremragende. Den kode kender jeg.
Kan De huske en gammel sag? Alfabet-erstatningskoden.
Ja, det er sådan, dr. Tobel prøver at kommunikere med os.
Alfabet-erstatning?
En af de ældste koder bygger på gentagelse af tegn.
E er det oftest anvendte bogstav -
- så det mest anvendte tegn her svarer formentlig til E.
Derefter kommer T, A, O, I og N.
- Så tegnene svarer til bogstaver? - Elementært, miss. Eberli.
Et øjeblik, så har De beskeden.
- Hvad er så beskeden, Watson? - Tobel har snydt os. Det er vås.
L-Y-Z-L-M-T-H-K... Det ligner planchen hos øjenlægen.
Tobel er en dygtig videnskabsmand. Han ville ikke bruge en så enkel kode.
- Og disse figurer må betyde noget. - Så det er ikke alfabetkoden?
Jo, men med en snedig variant.
1-2-3 betyder, at vi springer nogle bogstaver over.
Se her. Første bogstav er I. Vi springer én og får J.
Andet bogstav er Y. Vi springer to over og får A. Dernæst får vi C.
- J-A-C... - J-A-C-O-B.
D-U-R-R-E-R.
Jacob Durrer! Forsker og ven af dr. Tobel.
P-A-L-A-C-E...
- C-R-E-S... - Palace Crescent!
- Denne Durrer må være vigtig. - Tydeligvis.
Han må have noget med bombesigtet at gøre. Skriv resten ned.
J-O-S-E-P-H... Joseph.
E-M-D-D-I-A-C...
Den fjerde giver ingen mening. Det må være en anden variant.
Fire navne og adresser. Jacob Durrer, professor Farrell, dr. Kern...
Og en pokkers fjerde en, som ikke passer ind i koden.
Julegaveæsker.
Watson, jeg begynder at forstå planen.
Dr. Tobel skilte bombesigtet ad i fire dele, ligesom da vi kom hertil.
Han har givet én del af mekanismen til hver af disse videnskabsmænd.
Hvilken fascinerende plan.
Hver del er ubrugelig uden de andre, og de fire kender ikke hinanden.
Professor Moriarty har også koden, og vi må gå ud fra, han kan tyde den.
Den fjerde må vente. Vi må finde de tre første før Moriarty.
- Palace Crescent? Jeg får en vogn. - Venter De her imens? Tak.
- Hvad skal De? - Bor Jacob Durrer her?
Der er adgang forbudt. Det er Lestrades ordre.
- Et øjeblik! - Det er Sherlock Holmes.
- Død? - Stendød.
Hvordan vidste De det? Vi er lige kommet.
- Vi kan stadig redde Ferrell og Kern. - For sent. De er nok også døde.
- Logiske slutninger igen? - Fakta, hr. Inspektør.
- Hvordan kan De vide det? - Elementært.
Han har været død i mindst to timer. Moriarty spilder ikke tiden.
Det er Lestrade. Lad mig få McCarty.
McCarty? Det er Lestrade.
- Kender De to mænd ved navn... - Farrell og Kern.
...Farrell og Kern?
Begge to?
Tak.
Meddelelsen var lige kommet.
Hvad nu? Moriarty har et forspring, og han har koden.
Der er sket i alt tre mord.
Men der var fire koder, så Moriarty har heller ikke knækket den fjerde.
- Hvad hedder den fjerde? - Jeg kan ikke huske det.
- Hvad hedder den fjerde mand? - Jeg har glemt det.
- Hvad hedder den fjerde? - Jeg ved det ikke.
- Hvad hedder den fjerde mand? - Jeg kan ikke huske det!
Hvad hedder den fjerde mand?
England kan miste bombesigtet, og Tyskland kan få det i stedet.
- Coventry, Bath, Plymouth, London. - Norwich og Hull.
En gang til, men ti gange kraftigere.
Tror De ikke, jeg er klar over det? Jeg ville give mit liv for det fjerde navn.
- Der må være en løsning. - Naturligvis.
Vær nu ikke uforskammet. Jeg trænger til en drink.
Jeg kan ikke tænke klart. Der er hverken for eller bag.
For eller bag. Der har vi det!
"For eller bag," sagde De. Så enkelt, at jeg overså det.
Vend lysbilledet om.
Kan De se? Disse figurer er identiske med de første tre navne.
Alle tegnene i det fjerde navn skal læses fra højre mod venstre.
Men når vi vender lysbilledet, kan vi læse det fra venstre mod højre.
Vi prøver. Blyant, Watson.
Men hvorfor skulle Tobel vende figurerne i det fjerne navn?
En ekstra sikkerhed, hvis koden kom i de forkerte hænder.
Lidt af en kompliment til Dem. Tobel antog, at De ville regne det ud.
Tak.
F-R-E-D-E-R-I-C-K...
...H-O-F-F-N-E-R. Frederick Hoffner.
S-L-O-A-N-E...
S-Q-U... Sloane Square!
Vi må af sted omgående. Vent lidt.
Oplysningen? Kan jeg få adressen på Frederick Hoffner i Sloane Square?
Jeg skal nok få knækket koden.
Jeg finder navnet på den fjerde. Før Holmes.
Tiden er knap. Ubåden henter os om seks timer.
Vi har slået Holmes indtil nu. Vi når ubåden med bombesigtet intakt.
Tobel er bevidstløs igen. Vi kan opgive koden og tage til Tyskland.
Prøv med Tobel igen herinde.
Vent! Det var held i uheld, at jeg væltede det glas vand.
Dr. Tobels forvrængning var så enkel, at vi blev snydt.
Jeg ledte efter noget genialt, men det skal bare læses bagfra.
F-R-E-D-E-R-I-C-K...
...H-O-F-F-N-E-R...
S-L-O-A-N-E...
Frederick Hoffner, Sloane Square. Selvfølgelig!
- Hoffner er et perfekt valg. - Skal vi ordne Hoffner?
Nej. Vi kan bruge ham.
Hvis Tobel ikke kommer sig, kan Hoffner samle delene.
Hent Hoffner og den fjerde del af bombesigtet. Hurtigt.
Hænderne op, professor Hoffner.
Jeg tager æsken.
"Så mødes vi atter, professor."
Sherlock Holmes.
Bedre end den anden forklædning, synes De ikke?
- Tror De, De har besejret mig? - Hoffner er i sikkerhed hos politiet.
Jeg har Tobel. Jeg sælger Tyskland opfinderen i stedet for opfindelsen.
De har ikke fået noget ud af ham, ellers ville De ikke være så desperat.
Godt observeret. Men nu er De i mine hænder.
Det er slut med at overlade Dem til mine underordnede.
Holmes tog min plads. Mens nazisterne var der -
- fastgjorde jeg en anordning under deres bil.
Han er genial. Jeg hjalp ham med at lave anordningen.
Jeg hældte den selvlysende maling i.
Anordningen drypper og efterlader sig et spor.
Og det fører os til Moriarty og mr. Holmes.
Hvorfor er De så selvsikker? Hvem siger, at politiet ikke er på vej?
Adressen er nøje udvalgt. Ingen kan finde den. End ikke Scotland Yard.
Slap af, mr. Holmes. De slipper ikke væk.
Jeg kunne knuse ruden og råbe til de forbipasserende.
Der er ingen forbipasserende. Glasset er brudsikkert, og rummet er lydtæt.
Det er min fæstning.
Med alle de bekvemmeligheder, en mand i min profession, skal bruge.
Sid ned.
De forsvandt igen.
Jeg forstår det ikke. Det holdt op.
Så kom det igen, og nu er det væk igen.
Måske gik anordningen i stykker.
Måske har en anden bil fået maling på dækkene og afsat et falsk spor.
- Det skulle jeg lige til... at sige. - Vi prøver.
Hvad foretrækker De? Gaskammeret, giftbægeret -
- eller bare en kugle for panden?
- De skuffer mig, professor. - Jaså?
Ja.
Jeg troede, at De inderst inde bare var en almindelig kæltring.
De kender mig bedre.
Gas, gift, kugler...
Havde rollerne været byttet om -
- ville jeg tilbyde Dem noget mere fantasifuldt.
Det er nok for mig at være vinderen. Jeg er i live.
I live, ja, men ikke vinderen. Jeg vil vise mig at have været kløgtigst.
De har ikke lokket mig i en fælde. Jeg kom frivilligt for at redde Hoffner.
Deres modsvar er et gement mord begået i frustration.
Hvad ville De have fundet på, som var så meget mere fantasifuldt?
Jeg skal ikke tænke længe for at komme på en bedre idé.
Og hvad er det for en idé?
Man dør, hvis man mister fem halve liter blod.
Jeg ville lægge Dem på et operationsbord, isætte en nål -
- og langsomt tappe Dem for blod.
Sylespids til det sidste.
Langsomt, dråbe for dråbe, ville De tømmes for blod.
De ville opleve hvert sekund.
De ville kunne se Dem selv dø og hele tiden være ved bevidsthed.
Interessant.
Ja, ikke sandt?
Selv til det allersidste har jeg mere snilde end Dem.
De har gjort det enkelt for mig. Her har jeg ofte skjult venner -
- som var blevet såret i sammenstød med Scotland Yard.
Jeg har et fuldt udrustet hospital.
Sporet går den vej.
Dråbe for dråbe, Holmes. Dråbe for dråbe.
Jeg er næsten ked af det. De virkede stimulerende på mig.
Men jeg måtte jo vinde.
Det varer ikke længe. Før Tobel ned til båden og start motoren.
Nærmere slutningen, Holmes. Nærmere og nærmere.
Hvert sekund forlader nogle dråber Deres drænede krop.
De kan mærke det, ikke sandt?
De er ved fuld bevidsthed, ikke sandt?
Jeg vil være ved bevidsthed, længe efter at De er død, Moriarty.
Den samme gamle brovtende, indbildske Holmes.
Vent!
Hører Moriarty skud, dræber han Holmes. Hold øje med båden.
Forhold Dem i ro, til Watson og jeg er inde.
Vent her, professor Hoffner. Kom, doktor.
Vandet er den vej. Moriartys rum må være heroppe.
Jeg kan ikke vente længere, Holmes.
Tilgiv mig plumpheden, kære ven.
Det er bare nådestødet.
De rører Dem ikke, Moriarty. De er færdig.
Mine mænd er udenfor. Det er Dem, der er færdig.
Jaså? Kig ud ad vinduet, så skal De se.
- Han prøver at nå speedbåden! - Han tager ikke af sted uden Tobel.
- Dr. Tobel er nogenlunde uskadt. - Gudskelov.
- Tager De Dem af ham, Hoffner? - Jeg følger ham til bilen.
Jeg ventede Dem, men uden revolver.
Da jeg blev ført herind, hørte jeg lyden af døren.
Alligevel ville De flygte den vej. Ikke særlig smigrende for mig.
- Selvmord, kære professor. - På ingen måde.
Det er ikke en almindelig udgang. Beklager.
Den er lige så godt udstyret som alt andet. Det er en elektronisk fælde.
Når jeg passerer, brydes strålen, og en faldlem åbner sig. Bag mig.
Min forfølger, altså Dem, vil styrte 20 meter ned i kloakken.
Holmes!
Stakkels Moriarty. Jeg glemte at advare ham.
En uforsigtig person fandt faldlemmen og lod den stå åben.
Kom, Watson.
Tyskland ville have bombesigtet. Vi sender dem tusinder i RAF-fly.
Ja. Takket være Sherlock Holmes.
Og mrs. Tobel.
- Og inspektør Lestrade, selvfølgelig. - Helt i orden.
Det ser lysere ud. Vores lille ø er stadig på landkortet.
Ja.
Denne fæstning bygget af naturen selv.
Dette velsignede sted.
Denne jord, dette rige, dette England.